Hei, kamerat! Jeg fikk akkurat et postkort...
...fra Nathaniel.
Dette står det...
"Kjære Stilly, lederen vår har invitert deg hit til Ragnarok."
"Ta med Pitman og David så har vi et godt tema til en dokumentar."
"Er du interessert så møt meg på Winnett bar i Winnett, Montana"-
- "en gang mellom 14 og 16 den 13. juli."
"Hvis du ikke kommer, blir dette mitt farvel."
"Du har alltid vært en god venn." Neste rad står med store bokstaver.
"Vi trenger din hjelp."
Jeg ringer Davy og så drar vi nok nordover.
Los Angeles, California
De folkene han er med der...
Jeg har møtt noen av dem og de er greie og vi har hatt dype samtaler.
Jeg vet ikke hvor dype deres samtaler er nå for tiden.
Iblant føles det som om jeg kunne sende et sånt postkort.
Jeg tror at det vil bli suverent.
Jeg gleder meg til dette.
Vi er mellom to prosjekt, så hvorfor skulle vi ikke gjøre dette?
Vi har alltid villet gjøre en dokumentar.
Min første reaksjon var at jeg ikke ville dra.
Så sa dere at det ville bli morsomt og spennende.
Jeg lurte på hva dere ikke fattet, og hvorfor dere ikke var urolige?
Postkortet er virkelig merkelig.
Jeg har ansvaret for lyden.
Er du spent?
Jeg håper det fins noen søte jenter der.
Det som bekymrer meg er om det er en kult eller et kollektiv.
- Hva er forskjellen? - Sekter er etter min mening, mer lumske.
Stilwell, tror du at Nathaniel har havnet i en skikkelig knipe?
Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg vet ikke hva det er, men jeg tror ikke han er i knipe.
Det tror jeg faktisk ikke.
Winnett, Montana
- Har dere hørt om et kollektiv? - Nei. Er det ute på platået?
Jeg antar at det er ved Musselshell River.
Det er egentlig ikke noe kollektiv.
De har liksom bosatt seg der og dannet sin egen lille... nisje.
- Takk. - Ha en hyggelig dag.
"Stek 340 gram, dataspill."
Utenfor er det 38 grader, her inne 24. Hvor vil du være?
- Hvor er vi? - Ved Winnett Bar og Grill.
- Hva gjør vi her? - Det vet pokker.
- Når sa han? - Mellom to og fire.
- De kan altså være her nå? - Japp.
- Har dere kjørte dere vill? - Nei.
- Vi filmer. - Å, kollektiv-fyrene.
Hvordan er de?
Hva mener du? Vet du ikke det? Da får du klare deg selv.
Da setter vi i gang.
- Serverer dere øl her? - Ja. Det betyr ikke at dere får noen.
- Dette stedet er suverent. - Fantastisk.
- Er det din bar? - Hvorfor det?
Iblant.
- Hvor lenge har du bodd i Winnett? - Er dere fra FBI?
Jeg sier ikke det skvatt. Det har ikke dere noe med å gjøre.
- Hvor lenge har du bodd i Winnett? - Hele livet.
Har du møtt noen fra kollektivet som bor her i nærheten?
Nei, det har hun ikke.
Alvorlig talt?
Han lever. Vi var ikke sikre på det.
Skål.
Skål, alle sammen.
- Pitty er sint. - Er du sint på meg?
- Vi har ikke hørt fra deg på tre år. - Sånn er det.
Når vi kommer ut dit forstår du akkurat hvorfor dere ikke har hørt fra meg.
Vet du hvem vi skal treffe?
Om jeg vet? Ja visst.
Stilwell. Elven er tørrlagt og bussen går ikke.
- Rizzo. - Adam Cotton.
- Et øyeblikk. Adam Pitman. - Andrew Rizzo.
- Hei. Jeg er David. - Andrew Rizzo. Hyggelig.
Vi må skynde oss, gutter. Bussen er i stykker.
Jeg skal være ærlig og si at noen ikke er glade i det hele tatt.
Dere havner kanskje i litt kaos. Ragnarok er best i solnedgangen.
Nå drar vi. Noen som vil kjøre med meg?
- David, du kan vel kjøre... - Jeg kjører med deg.
Det er ok.
- Jeg trenger nok å fylle på vann. - På bilen?
Jeg kan ta det jeg har i flasken.
- Er alt ok? - Ja.
Det er vel dette det handler om?
Hvis du har mulighet, kan du vel spørre ham...
...om folkene vi skal filme kan bli aggressive?
- Ok. - Som vold.
- De ville jo at vi skulle komme. - Ok.
- Vi ses der ute. - Hold dere nær oss.
Jeg gleder meg til dette. Jeg har ikke noe som holder meg hjemme.
- Så jeg tenker hva faen. - Jeg har bare et råd til deg, David.
Legg forventningene og antagelsene ved døren, så går det fint.
- Oppfattet. Det er lett gjort. - Ja, for noen.
Vi traff akkurat Andrew Rizzo.
Da du skrev på postkortet...
Er han lederen? Er Rizzo lederen? Stilwell trodde det.
- Er det der deres kyr? - Nei, vi har ingen kyr, bare sauer.
Jeg er kaffeelsker så jeg kjøpte med noen frappucino.
Vær forsiktig. Det er omtrent som med innfødte amerikanere.
Da jeg var borte i Irak for flere år siden-
- ga jeg bort dopapir, jeans og sånt og da får man raskt venner.
Bruk din frappucino klokt.
Hvis du er halvparten så kul som du er nå kommer det å gå bra.
- Jeg er cool. - Den lille virker litt nervøs.
- Han er nervøs. - De kommer til å sluke ham levende.
Jeg bekymrer meg litt over de som ikke er så glade for å ha oss der.
Dere må bare forstå-
- at for noen av oss er kameraer, filmer og sånt bare symptom-
- på ting i verden som vi prøver å slippe unna.
Her er hun. Snu kameraet den veien.
Getto Gypsy. Ja... der har vi det.
- Er det langt fra leiren? - Ja, omtrent halvveis.
Ålreit.
Velkommen til Ragnarok.
Forresten, ingen røyking.
- Brannfare. - Ok.
Litt husregler, brødre.
Én: det er klapperslange, særlig i det området.
Inngangen til hula kollapset og vår gutt Nicky ble nesten knust.
Så hold dere unna.
Burde jeg gå ut av bilen?
To: ingen alkohol innen Ragnaroks triangel. Dere vil fatte hvorfor.
Dere kan drikke ved bilen.
Det var alt... Nei, legg utstyret i bilen så kommer noen og henter det.
Kom an. Vi må gå.
- Hvor skal du? - Jeg har noen saker å fikse.
- Vi ses, Nathaniel. - Tenk at jeg ikke har vært her før.
Kameraet er ute. Dette er Pitman.
- Hyggelig. Dette er Roos. - Hallo, kameramann.
Vi hadde problemer med den gamle strukturen, så vi har en ny.
- Vi jobber med det nå. - Så kult!
Skummelt. Det er skummelt.
For et hyggelig sted å dø på.
Angrer at jeg kom hit.
Velkommen til Ragnarok.
Spøker du?
- Hei. - Hvordan går det?
Kom, Pitty. Ikke vær for rar nå.
Jøss.
Jeg viser dere rundt litt og viser hvor sakene deres er og så spiser vi middag.
- Er det hele filmgjengen? - Det er bare oss.
- Jeg er Adam. - Der er Sugar Slim.
- Der er David og John. - Kall meg Cotton, etternavnet mitt.
Kameraene er rettet mot oss.
- De fanger hver eneste bevegelse. - Hvordan var bilturen?
- Bra? - Den gikk bra. Det var varmt.
- Ikke gå inn i Marthas kjøkken. - Hvis du ikke vil massere ryggen min.
Eller bli middag.
- Hun lager mat, så vi forstyrrer ikke. - Hva er det?
Her er vannbeholderen.
- Er det ditt kjøkken? - Det er mye på gang, men det er moro.
Jeg er Martha. Adam? Hyggelig å treffe deg.
Det smaker litt svovel, men det inneholder mange sunne mineraler.
Sånn er det. Men det lukter som prompevann.
Ovnen er dekket med leire.
- Jeg er David. - Hyggelig å treffe deg. Jeg er Nick.
Gabriel. Hyggelig å treffe deg.
Det mye kaktus her, David.
Holder man seg innen Triangelen er man sikker. Du kan ha flipflops på deg.
- Hvorfor kalles det Triangelen? - Det er som en triangel.
Det er liksom formen på samfunnet. Alt passer sammen.
Vi er ganske sammensveiset, så alt blir liksom nært.
Jeg skal vise dere jurten.
- Får vi en jurte? - Ja.
Jeg skal se hvordan det går med middag. Gjør dere bekvemme.
- Kult. - Mange takk.
Takk, Stoking.
- Hva heter du? - Rick.
Hvordan var reisen? Velkommen.
- Hva er det til middag? - Lasagne og salat.
- Vi har ikke hilst. Hva heter du? - Ciara.
- Hva heter du? David? Jeg er Reid. - Hyggelig å treffe deg.
Sarina? Hyggelig å treffe deg.
Hailey. Hyggelig.
Jeg er David. Ok...
- Hva er protokoll ved middagen? - Protokoll? Spis.
Hvor lenge blir dere?
Jeg er ikke helt sikker. To uker, to-tre uker, kanskje.
Hva i helvete?
Det er noe med elektrisitet og energi som føles forståelig.
- Er det ikke rart at du flykter det? - Iblant kan man bli for bekvemme.
Da glemmer man hva livet går ut på. Forstår du?
Jeg oppdaget at jeg hadde havnet der for flere år siden.
"The Burning Man" åpnet øynene mine for alternative levevis.
Det er faktisk en tjeneste.
Med en bensintank på 20 liter kan generatoren gå i tolv timer.
Men vi tror ikke på fossilt drivstoff. Bare ved spesielle anledninger.
- Heldigvis er dere spesielle. - Ok. Mange takk.
De sier at det fins skorpioner og klapperslanger.
Og vi er midt ute i ingen steder. Ingen mobildekning i det hele tatt.
Mobilen har tre streker, men den får ingen forbindelse.
- Jeg føler meg veldig ubekvem. - Men hva om det er bra for deg?
På hvilken måte? Som en åndelig... Er det som at noe drar meg...
Du må forlate din trygghetssone. Ellers kan man aldri utvikles.
- Jeg forstår. - Du har en del ting som...
Jeg så noen. Det var noen som så inn gjennom vinduet.
Så noen inn gjennom vinduet? Herregud!
- Det er Nathaniel. - Vi har visst begge ting å jobbe med.
- Jøss, så redd jeg ble. - Han skremte livet av meg.
- Hva gjør du her inne? - Vi bare prater.
- Det er suverent. - Jeg ble virkelig redd.
Er alt i orden, Pitty?
Dag én
Leiren holder møte
Filmfolkene bes bli i jurten
Han spurte hva vi gjorde her. Vi kom hit fordi de inviterte oss.
Vi ble invitert.
Jeg føler meg bare bekvem med å prate siden de ikke kan høre oss nå.
Det var noen anledninger da vi pratet om folk som ikke ville ha oss her.
Ikke spesifikke personer, men det er folk her som ikke har bedt oss komme.
Han pratet om deg. Pitman.
Du ville ikke kjøre med ham og han sa:
"Om din redde venn tar med seg den energien inn, så vil de merke det."
Underlig.
Føles det rart? Jeg hadde ikke tenkt å si noe til deg.
- Får jeg komme inn? - Ja.
- Hvorfor stoler jeg ikke på Nathaniel? - Du må bare snakke med ham.
Han ser alltid så forbannet ut. Som om han bar på enorme bekymringer.
Han sa at dette var en stor greie. Det er kanskje årsaken.
Vi må ganske enkelt prate med de jævlene.
Jeg elsker å være her inne.
Jurtene er nye for oss. Vi fikk penger til overs og...
Du sa at dere vanligvis har store telt.
Ja, vi hadde kanvastelt, men de blir veldig varme.
- Er alt i orden? - Ja. Ja, det er ok.
- Føler du deg stresset? - Det var vi som inviterte dere.
Men dere må forstå at dere går inn i en situasjon-
- der folk har bygget dette og gjort personlige og økonomiske offer.
Det ses som en trussel og de er bekymret for hvordan de vil bli framstilt.
Men vi har skapt noe bra her og vil vise folk at dette mulig.
Man kan gjøre dette og finne lykke i et miljø...
Var det derfor du ba oss komme hit?
Dere må vite at det foregår ting som jeg egentlig ikke får diskutere.
- Toppen. - Innen gruppen. Men det blir bedre.
Det blir en omstilling både for dere og for oss.
Hvor skal vi?
- Rett mot toppen! - Så vakkert.
Uke én
Hvorfor er du her?
Jeg er her på grunn av folkene her.
Og jeg er her for å oppleve-
- og skape en kultur der vi har bestemt rammene.
Når all støyen utenfra dempes og stilner-
- kan man gjøre det beste innen skriving, sang, dans -man føler seg fri.
Forandringer i dette miljøet blir direkte.
Og de blir så kraftige. Problemene man har, løser man sammen.
Dette er et sted som gjør en selvbevisst.
Man knytter an til andre folk på en ærlig og åpen måte.
Man er ærlig mot seg selv og kan knyte an til andre frie sjeler.
Jeg er veldig åpen. Jeg liker å bade blant folk.
Det er en av de fine tingene med gruppen vår.
Det viser på stor intimitet som vi har klart å oppnå i en så stor gruppe.
Man bader ute i det fri og man kan se folk sitte og drite.
Hvorfor skulle det være skammelig? Alle gjør det. Det er naturlig.
- Vi er alle dyr. - Akkurat! Å skyldbelegge det...
...virker som en katolsk eller protestantisk måte å leve på.
Det har jeg prøvd å unngå helt siden jeg var gammel nok til å bestemme selv.
Hva har vi her inne?
Vær så snill, ikke film her inne.
Ok, unnskyld.
Når en følelse dukker opp, som: "Jeg liker ikke måten David spør på."
Da har jeg muligheten til å grunne over det.
Det blir nesten som et slagsmål. Da kan man kontrollere to ting.
Tid og avstand. Hvor lang tid det tar å komme fram og slå til.
Når en tanke eller følelse dukket opp hos meg for fem år siden var jeg liksom:
"David hater meg. Nå må jeg slå til den jævelen."
Jeg hadde bannet og så men nå sier jeg: "David hater meg," og ser på problemet.
Jeg gir det tid og avstand mellom meg og tanken før kroppen tar over.
Jeg betrakter det og siden har jeg nok distanse til å si:
"Er det virkelig noe jeg vil gjøre mot David?"
For ærlig talt liker jeg ikke måten du stiller spørsmålene på.
- God morgen. - God morgen.
- Hva het du igjen? - Ciara.
- Hvordan har damene det i dag? - Litt tette.
Kjenner du det også? Jeg vet ikke om det er tørken.
Ja, heten og ørkentørken.
Jeg tror at jeg går og legger meg. Jeg er litt tung i hodet.
Jeg gikk rundt barbeint og støtte på en kaktus.
Jeg gikk på en og fikk en masse torner i foten.
De sa: "Vi raker stedet." Jeg sa at det ikke trengtes.
Han sa at de skulle rake, men jeg sa at jeg kunne ta på meg sko.
"Nei, du er vår gjest. Hvis du har en torn i foten har vi også det."
"Vi skal rake hele stedet." De har holdt på hele dagen.
Noen fikk en torn i foten og nå må vi rake hele dagen.
Filmfolkene ber en av dem om å skrive under en kontrakt
- Dette er en kontrakt. - Jeg trodde det holdt med håndtrykk.
Det går ikke når det er en produksjon.
- Skal jeg prate med ham? - Ja.
Det er bare noe som må gjøres. Jeg prøver ikke å være slitsom.
- Ta det opp med meg først. - Ja da, absolutt.
- Vi vil at filmen skal vises på kinoer. - Selvsagt.
Hold kukken i buksene så kan vi knulle neste uke.
Jeg vet at det var vi som inviterte dere...
- Vi trenger alles underskrift. - Det kommer til å skje.
Det kunne blitt en film om 20 idioter midt ute i ødemarken.
Om dere er snille mot oss og vi forstår, så kan vi alle ha fordel av det.
Vil du ta disse? Vil du lese gjennom dem?
Jeg vet hva dette er. Legg dem ved toalettene.
Vi føler det samme.
- Det er mye papirarbeid. - Noen har ikke...
En del har ikke engang noen adresse. Hva skal vi skrive da?
Hvilken adresse? Koordinater? Jeg skriver bare en signatur.
Det står ikke noe viktig bortsett fra at dere ikke vil stemme oss.
Nei, vi dreper dere før vi saksøker dere.
Hvis vi kan hjelpe til med noe... Vi skal prøve.
Sett kobbel på den der idioten. Jeg spøker, jeg liker deg.
Han er bare sånn. Han spøker.
- Hva skjedde? Kalte du dem bare ut? - Glem det. Drit i det.
- Armhulen. - Du skar av hans lårarterie.
Død mann!
Død man. Hvor er den Pitman?
Føles det som om det er noe der inne eller er det som et trykk?
Pitman. Unnskyld, men kan du slå av?
Vi pleier å lage en god frokost og siden et mellommåltid.
Det er så varmt her ute, så man vil ikke spise midt på dagen.
Om kvelden lager jeg et skikkelig måltid for alle jobber så hardt her ute.
Det fins alltid ting å gjøre eller fikse.
Eller lage noe. Det blir veldig varmt og slitsomt.
Det råder en slags forbindelse som er veldig ekte.
Når man lever ute i villmarken, ser man maurene røre seg.
De kommuniserer hele tiden og får kraft fra hverandre, akkurat som oss.
Vi jobber hardt med å tenke sånn.
Alt jeg gjør vil påvirke alle rundt omkring meg.
I en mindre skala har vi alle et ansvar for å få dette til å bevege seg.
Om de ulike delene ikke tas vare på, så kommer vi ikke framover.
Å leve utenfor det moderne samfunnet er ikke alltid så lett.
Det gjør at man respekterer forfedrene våre som kom hit uten noe.
Ingen strøm eller plast som dekket over dritten.
Trenger du vann?
- Er du klar? - Ja da.
Det er et sted der man får tilbake perspektivene og lærer-
- grunnleggende ting som å lage mat, hvordan man overlever elementene.
Ikke noe som distraherer, ingen reklame. Folk prakker ikke på en ting-
- som er meningsløse for din personlige utvikling.
Verden utenfor er ikke meningsløs, men den lærer oss hva vi ikke bør gjøre.
Jeg syns at vestlig sivilisasjon har forgiftet verden.
Det er bare så mye dritt.
New York er selve episenteret for all reklame og...
Man føler seg som en labrotte. Alle utfører en masse eksperiment på en.
Man utsettes for tester, politi overalt, hele tiden passe seg.
Og en arroganse, en tro på at...
En tro at det på et vis er den beste måten å leve og utvikle seg på.
Men tar man et skritt tilbake, drar ut hit og går gjennom daler og ser fjell...
Man innser at jorden ikke bryr seg en dritt om det vi kaller viktig.
Vi har gått på Burning Man sammen i flere år.
Dette er liksom neste trinn.
Det har nå gått tre år, tror jeg.
Jeg vet knapt hvilken dag det er.
Vi befinner oss liksom i et rom der tiden bare passerer gjennom oss.
- Forstår du? - Absolutt.
Hva var spørsmålet?
Jeg må nok bort fra solen litt, for jeg føler meg...
Jeg får en masse feedback nå, og det er litt overveldende.
Det er ok.
Unnskyld, men jeg må gå.
Jeg tror det er kameraet. Jeg er litt følsom og har ikke solkrem i dag.
Vi selger uroene og forsteinet tre.
Vi selger også salviebuketter. Det er perfekt å brenne salvie her.
Jeg vet ikke om du har merket det, men det er mange kyr på beitene.
Når kuene driter vokser det noe spesielt på dritten.
Vi liksom tørker det som vokser på dritten og selger det.
Joe er en Akbash og pelsen hans blir kjempetjukk om vinteren.
Han har ingen problemer å bli ute med sauene når det blir kaldt ute.
- Skremmer han bort... - Prærieulver, alle rovdyr.
Mest prærieulver her ute. Ingen problemer i det hele tatt.
De genererer inntekt, gir folk noe å gjøre når de passer dyrene.
Med tiden vil vi lage våre egne klær.
Det er i utviklingsstadiet.
Om ikke annet kan vi gjøre en dokumentar-
-om alternativ livsstil.
Vi kan vise at man kan ta med seg denne energien inn i det vanlige samfunnet.
Bare å innse at det fins andre valg man kan ta.
Det er noe virkelig og det er mulig for alle som velger det.
Og alt vi gjør er egne bevisste valg.
Dette er det vi har valgt.
Om vi får fin kontakt og dere vil bli og om dere liker stedet her-
-så er jeg glad.
Om dere kommer hit og demoniserer stedet og syns at dette er feil-
-så er det ok.
Men det viktigste for meg er å gi folk sjansen til å danne sin egen mening.
Uke to
Jeg vil ikke være masete, men det er viktig at dere forstår-
- at denne forvandles til en drage om luka blåser opp.
Den må være stengt hele tiden. Hvis den begynner å gå opp, må du teipe.
Ok? Det er viktig. Det er viktig. Det er viktig. Takk.
Unnskyld.
Skjegget vokser, håret vokser ut.
Ja, håret er vilt nå.
Dere etterlater meg kanskje.
- Hvor skal vi? - Vi skal til Ragnaroks kilde.
Da setter vi i gang.
En del føler seg nok litt truet av dere. Dere har jo et kamera.
Vanligvis flyter alt vi sier og gjør ut i eteren.
Men nå er dere her og filmer alt.
- Blir det bra? - Vent, vent, vent. Hva gjør dere?
Du kan slippe.
Ordet kult. Jeg vet ikke...
Ja, gi det et navn. Vi er jo det.
Ifølge den gjengse oppfatningen om hva en kult ser ut som og er.
Det er ordenes forbannelse.
Man kan sette etikett på det og forsøke å forstå det, men det er Alamo.
Vi vekker opp hjertet som har gått tapt i den moderne verden.
For meg er en kult et samlet trossystem.
Og troen er oppfatningen om at man har svarene på alle spørsmål.
Og noe som vi virkelig ikke har er svarene på alle spørsmål.
Roos besvimte akkurat.
- Føler du deg bra? - Slå av kameraet og hjelp til.
- Løft ham opp. - Hei!
- Roos... - Helvete.
Vi trenger litt skygge.
Kan du gå litt tilbake?
- Slå av kameraet, Pitman. - Jeg tenkte ikke. Jeg var i sjokk.
- Jeg visste ikke at jeg filmet. - Det er ikke din feil.
De inviterte oss hit, og vi skal filme hele tiden.
Vi må vise respekt. Jeg vet at vi skal filme alt drama.
Men jeg vil ikke ødelegge forholdene her.
Pitman har hatt kameraet på døgnet rundt.
Jeg tror ikke at han... Det bare går hele tiden.
Jeg skal be om unnskyldning. Han var veldig redd og sjokkert.
- Jeg tror ikke han var bevisst... - Det skjer noe her ute.
Når man er et medlem tar man offisielt del av kollektivet.
Vi tar oss av hverandre her ute.
Det er ingen fare med meg. Det er bare livet på prærien.
- Man må regne med det. - Ok.
Kan vi få prate uten kamera en stund?
Jeg er litt bekymret for Rooster.
Det samme hendte med Ricky i morges.
- Han kollapset, men reiste seg. - Spurte du hva årsaken var?
Nei, han sa at det var varmen.
Vi vet ikke hvordan den globale oppvarmingen vil påvirke oss.
Neste år får vi kanskje ikke noe regn.
Brokkolien blir forvirret av været.
Denne holder på å blomstre uten å være klar.
Den befinner seg i et limbo, som mange av de andre plantene.
Jeg ville bare spørre dere om de personer som har besvimt.
Jeg tror at det er heten.
Som jeg sa før er det hett i tre dager-
- og så kommer litt regn og kjøler ned alt.
Dette er konstant hete.
Vi prøver å håndtere det så godt vi kan.
Luking er slitsomt.
- Har dere spist middag? - Ja, deilig mat.
Jeg aksepterer at vi blir hans måltid.
Når jeg åpner øynene blåser beistets varme pust i håret mitt.
Vi står øye mot øye. Den brøler.
Høyt og lenge. Den fråder av sult.
Jeg er glad, men den endrer form...
Dette er vel noe.
Jeg vet ikke hvor mye dere skal vite om dette.
Jeg er overrasket over at de spiller det i kveld.
Noen i gruppen har sterkere bånd til hverandre.
Det har vel noe med det å gjøre.
- Har dere hatt en god dag? - Det var varmt.
Det var virkelig varmt.
- Rekordtemperaturer. - Jeg hørte det.
Jeg skal nok tørne inn.
Vi ses i morgen.
Hvorfor takket dere ja til dette?
Ambisjon? Ville dere treffe deres venn Nathaniel?
Trodde dere at noen gærninger hadde tatt ham? Hva fanget interessen deres?
Hva inspirerte dere til å sette dere i bilen på grunn av et postkort-
- og kjøre 320 mil? Jeg vet ikke noe om dere, dere vet ikke noe om meg.
Jeg dømmer verken deg eller noen annen her.
Selvsagt ikke. Kanskje vi skal forkaste fordommene vi har om hverandre.
Jeg er gjerne venn, bror.
Monte reparerer bussen
- Hvordan har det du? - Bra.
Den gamle tanta går igjen!
Han kom med skammelige forslag.
Han kom med skammelige forslag. Han va meg eksperimentere i teltet hans.
- Eller hans jurte. - Hva betyr det?
Seksuelle eksperimenter.
- Takk. Det var et godt intervju. - Ingen årsak.
Hvor skal dere?
Vi skal sjekke at ingen har gått inn i hulen.
Vi skal grave den ut litt.
- Hva skjer her? - Enda et leirelag på ovnene.
Én av oss! Én av oss!
Mitt lille barn. Inn i ovnen med det.
Jeg kom til et punkt da jeg ikke trodde at jeg skulle overleve...
...der ute.
Så kom jeg hit og nå føler jeg meg betydningsfull, elsket.
- Og jeg havner ikke i trøbbel. - Kommer du til å savne oss?
Ja, men avhengig av hvordan dette blir...
Dere kan jo komme tilbake.
Et lynnedslag starter en brann som truer med å ødelegge leiren
- Så du lynet? - En vannbil. Enda en byboer.
To dager for å få hit et helikopter. Det fins bare ett i Billings.
- Hva gjør vi, Riz? - Vi prøver å skape en motbrann.
Hvis vi slukker denne, brenner brannen ut av seg selv.
Så langt borte var den fra oss.
Vi klarte det. Helt alene.
Et til.
Uke tre
Med tanke på den jeg er i dag angrer jeg ingenting av det som har hendt.
Så langt.
Da jeg intervjuet Sugar i dag...
...var det en edderkopp inne i teltet.
Han sa: "Jeg vet at du ikke skader meg, men du er ikke velkommen."
Så føyset han den ut...
Jeg trenger ikke denne, Cotton. Han føyset den ut av teltet.
- Føyset han den ut? - Han føyset den ut og sa:
- Er det engang et ord? - Logisk.
"Edderkopper er ikke gode åndevesen, i noen kultur."
Det stemmer ikke.
- Mine herrer. - Ja.
- Hei. - Hei.
Vi har et sirkelmøte nå og vi vil at dere skal være våre gjester.
Ok.
Om det er vanskelig kan jeg ta meg av det og se om jeg klarer det.
Jeg tror at det er på. Hvis det lyser rødt er det på.
- Der zoomer du. - Kult.
- Så morsomt. - Jeg må ta på meg sko.
Som et enormt øye.
Pitman var klar til å legge seg.
Dette blir morsomt.
David, vær så god og sett deg ved siden av Adam.
Adam, vær så god og sett deg ved siden av David.
Vi stoler på dere.
Det er på tide at dere begynner å stole på oss. Her er kontraktene.
Takk.
Bare en liten slurk.
- Får jeg spørre hva det er først? - Det er på tide at dere stoler på oss.
- Herregud, som det rør seg. - Velkommen hjem.
Stilly! Tiden er inne, Krunk. Nå går vi.
Rett kameraet denne veien.
La kameraet rulle.
Er lyden på? Dobbeltsjekk, gutter.
Har du merket at en del ikke har følt seg så bra?
Vi tror at dette er årsaken.
Helvete, så merkelig!
Dette er grunnen til at dere er her.
Bli her.
Herregud!
Det kommer der innenfra.
Her borte, Pitman.
- Hva i helvete...? - Se?
- Er det herfra lyden kommer? - Ja.
Jo mer vi gravde ut av hulen desto høyere ble det.
Det ble så ille at folk ble syke og da ringte vi dere.
En del kjenner ikke til dette, så dere må ikke snakke om det.
Vi er et demokratisk samfunn.
- Vi stemte ikke om dette. - Å vise oss dette?
Ingen vet om dette bortsett fra vi som er her nå.
Vi stemte om å invitere dere, men de sa nei.
Men vi gjorde det likevel. Det er et problem som må løses.
Ikke alle blir syke. Det er bare noen.
- Var det da de besvimte? - For en måned siden. Og hodepine.
- Nicky fant det. - Hodepine?
- Har man det bedre når man går derfra? - Ja.
Når man kommer nær føles det som om cellene vibrerer.
Det er ikke bare at man hører det. Man kjenner det overalt.
Det er mer informasjon.
Alle vet ikke om dette. Vi går tilbake og prater om det i morgen.
Vi får prate om hva vi skal gjøre.
Vi kan ikke prate om det.
Karer.
Karer!
Jeg tror noe foregår der ute.
Jeg hørte noe.
- Det er jævlig tidlig. - Ja.
- Unnskyld, karer. - Ingen fare.
- Har dere sett Ciara? - Nei.
- Ikke engang før dere la dere? - Nei. Dessverre.
- Har dere sett Ciara? - Nei.
Når så dere henne sist? I går kveld? Men ikke i morges?
- Hva er det? - Jeg kan ikke finne henne.
Hun... Jeg gikk og la meg.
Hun kom aldri hjem, så jeg vet ikke...
- Kom hun ikke hjem? - Hun lå aldri ved siden av meg.
Jeg vet ikke om vi burde filme dette.
Ciara!
Forsvinn.
Bare finn henne.
Slutt å filme og finn henne.
- Var hun der ute? - Nei.
Monte? Er alt ok?
Jeg fikk neseblod og må drite.
Hun burde være her. Hvor har hun blitt av?
- Har dere sett henne? - De har det ikke så bra, John.
- Nathaniel? Er alt i orden? - Nei.
Har noen en fille? Rizzo blør.
Hva som helst?
Ciara er borte. Går det bra med deg? Helvete.
Ciara er forsvunnet, og Rizzo er veldig dårlig.
- Er Rizzo syk? - Du blør ut av øret.
Gå til, Martha.
- Ciara! - Det er noe som foregår.
- Hva skjer, Rizzo? - Vi samles og organiserer letegrupper.
Jeg tror at jeg har influensa eller noe. Jeg føler meg ikke bra.
Herregud!
- Vil du ha vann? - Ja, takk.
Jeg trenger vann. Jeg har ikke noe glass.
- Når så du henne sist? - I går kveld.
Jeg henter lege. Jeg tar bilen din og henter lege.
Hun ble kanskje syk og gikk av sted.
- Hva i helvete er det som foregår? - Aner ikke.
Jeg tror at det er matforgiftning. Det må være noe vi har spist.
Jeg spiste det samme, men jeg har det bra.
Skal jeg helle vann over hodet?
Vi skrur på dusjen. - Drikk dette.
Har du veldig vondt i hodet?
Spøker du?
Kom an!
- Bær ham inn i teltet. - Ok.
Kom an, kamerat.
- Vi må sørge for at alle... - Den starter ikke. Herregud!
Hva faen foregår?
Det blir visst verre.
Starter den?
Er det ingen av bilene som starter?
Hva skjer?
- Skal du hente hjelp? - Ja, for helvete.
Dette har gått over styr.
Gi ham vann.
Rizzo forteller om kraniet for resten av gruppen
Jeg forstår hva dere føler og det var utilgivelig.
- Hva skal vi gjøre? - Vi drar herfra.
Vi må dra herfra. Jeg blir med John og leter etter Ciara.
Alle må pakke sammen det viktigste og begi dere til Mosby.
Vi må være rolige. Dette er noe som overgår vår forstand.
Vi er alle i dette sammen. Det er alle som hadde drømmen.
Andy stakk.
- Når? - Bare for en stund siden.
- Hva er det? - Jeg må bare få igjen pusten.
Hva mente han med drøm, Nathaniel?
- Er det ham der oppe? - Hvor?
Du får hente ham.
Andy! Nei, helvete!
Jeg tar beina.
- Hvor skal dere? - Jeg må gå herfra.
- Nei! - Jeg har et barn. Jeg må gå.
Jo lenger bort vi gikk, desto verre ble det.
Jeg elsker dere!
- Dere kan ikke... - Noen må følge etter dem.
- Hvor skal dere hen? - Ikke gå!
Dere får ikke gå!
Var det tonen?
- Jeg har jo et barn i magen. - Det kommer til å bli verre.
Det er bare i deres hoder.
Det er tonen, drømmen, hula. Det hender nå.
Alt som vi holder på og kødder med, nå skjer det.
- Det begynte for en måned siden. - Hva er det for drøm, Rick?
15 av oss her har hatt samme drøm.
Det har med kraniet der oppe å gjøre.
Vi må bare holde oss rolige.
Monte kommer til å hjelpe deg.
Pitman og Stilwell følte seg bra.
De følte seg bra. Alle som kan gå herfra må pakke vann-
- og gå og skaffe hjelp. Det fins en telefon i Mosby.
Ta dere til Mosby, ring og skaff hjelp.
Hør på meg, Kyle.
Ta med dere ting dere trenger og begynn å gå.
Kyle, samle alle ved veien og sørg for at dere går sammen.
- Ta deg av dem. - Alle som ikke er syke kommer med.
- Vann! - Samle vannet i små mugger.
De går nå. Det er drøyt seks mil og de har vann.
De får skygge langs veien, men det vil ta et døgn-
-før noen kommer og redder oss.
Det er snarere 5,5 mil. Ingen av dem orker en sånn vandring.
- Vi kan brette teppene. - En pute?
- Hun sa at hun... - De trenger skygge.
- Bruk en paraply.
- Dere vet ikke hva som skjer. - Ingen vet hva som hender, Mikey.
Ikke nå, Mikey.
La henne bli bedre først, så kan vi prate om hvordan de ser det.
- Dette er første... - Nå handler det om henne.
Vi skal prate om hvordan dere opplever dette. Det er viktig.
- Har du hatt denne drømmen? - Nei, aldri.
Jeg kjenner til drømmen.
Jeg hadde den første gangen da jeg var sju.
Og da var jeg venner med Karen.
Vi...
...holdt det hemmelig for alle. Vi antok vel at vi var kosmiske tvillinger.
Vi var i en venns kjellere og hun tegnet en tegning-
-som jeg kjente igjen fra drømmen.
Og siden var det på "Burning Man". Enda en person og enda en og enda en.
Vi oppdaget at flere og flere hadde drømt det samme.
Jeg fant en blogg på nettet. Fem personer til.
Jeg antar at vi hadde et slags oppdrag.
- Jeg valgte det ikke. Vi ble valgt. - I drømmen befant jeg meg i en hytte.
Og en ung person uten kjønnsorgan, brystvorter eller navle.
Har folk pratet åpent om drømmen?
- Den endrer form fra pitbull... - Et beist, en bjørn.
En hamskifter som kan anta mange former.
Det er slutten på frykt og begynnelsen på en ny vei.
Etter flere eoner av å ha gått ved siden av denne skapningen...
...vår guide, velgjører og venn, så dør han ved vår side.
Han brytes ned rett foran meg.
Det som er igjen er ikke bjørneskjelett men et enormt kranium av en T-Rex.
- Et T-Rex-kranium og en grotte. - Den har ristninger på tennene.
Men vi klarte aldri å tyde dem.
Det ser akkurat ut...
...som det vi fant i hulen.
Det er derfor jeg sendte postkortet. En fysisk manifestasjon-
- av et bilde som forekommer i drømmen.
Og i slutten av drømmen er vi borte.
Jeg ønsker at jeg aldri hadde drømt den.
Jeg ønsker at jeg aldri hadde drømt det.
Vi visste ikke hvordan det skulle bli.
Vi trengte å noen her...
...for å se hvordan det skulle gå.
- Jeg skal la dere hvile litt nå. - Ok.
Får jeg lov...
Får jeg si noe til mamma?
Filmfolkene går gjennom det som ble filmet kvelden før
John!
- Er det Ciara? - Definitivt.
Går hun ikke?
John, jeg tror...
I går kveld rigget jeg et kamera for å filme hendelsesforløp ved hula.
Og vi fant dette.
Der er Ciara i bildets utkant.
Og hun går i retning hula.
Jeg spiller videre. Vent.
Hun går mot hula.
Så tar hun av seg klærne.
Og... Jeg spoler litt fram.
Der. Hun går inn i hula.
Se her. Det er et lyn.
Hun kommer ikke ut, Johnny.
Johnny!
Dette er helt vilt.
De spør etter deg. Vi venter her, så går vi ned og spiser.
Alvorlig talt. Ok?
En av tennene lyser.
Hva mener du?
Det er så høyt.
Hva er det? Hva er det? Se!
Nå? På den bakre tanna.
- Det er den som lager lyd. - Jøss!
Jeg syns ikke at dere skal gå ned dit.
Vi går. Lyden er liksom inni hodet.
- Jeg tror ikke at du skal gå ned. - Vær forsiktig.
Det er så høyt.
Hun har gravd det ut!
Det ser ut som et krystall. En glødende krystall.
Hva?
Ikke rør den.
Jeg syns ikke vi skal være her.
Dere må hjelpe meg opp herfra.
Du må hjelpe meg herfra.
- Får jeg si noe? - Ja.
- Jeg er redd. - Jeg vet det.
Vi kan ikke la dem se det. De er mye reddere.
Det er merkelige ting som foregår i deres hoder.
De trenger å sove. Det er så skummelt.
De trenger bare å sove.
Det har vært en jævlig lang dag. Jeg er også helt utslitt.
Det er noe merkelig som foregår som gjør at de ikke kan gå herfra.
Det har vært en helt gal dag.
De besvimte før de ble dårlige og siden bedre.
Når de våkner i morgen, har det de sikkert bra. Hva?
Syns dere ikke at vi burde si det? Det er trolig grunnen.
Ja. Det er noe forteller dem...
Bare se hvor utslitt alle er. Kommer det til å hjelpe dem?
Vi burde sette opp kameraer på ulike steder-
- og om noe skjer, om Ciara kommer tilbake...
...eller om noen drar herfra, så kan vi se det.
- Det er nå vi kan hjelpe dem. - Vi må se slutten på dette.
Vi må sette opp kameraene og sørge for...
...at Reid og Martha tar seg av folk og at Reid fester teltene ordentlig.
For en storm det var i dag. Har dere sett maken?
Og den tonen? Støyen.
Støyen er selvsagt det merkelige.
Hva har hendt i dag? De døde nesten, bilene våre starter ikke.
En storm rev opp en av jurtene, 18 sekundmeter vind.
En selvlysende tann, noen forsvant. Det er mye på en dag.
Jeg vet det.
Begrav det jævla kraniet. Begrav det.
Rizzo?
Reid?
- Alle er borte. - Hva?
Alle drømmerne er borte.
Teltene er åpne, men ingen er her.
Karen!
Jeg våknet i jurten min og Katie var borte!
Sjekk kameraet.
- Hva er det der? - Det er Sugars.
Rizzo!
- Det er Sugars. - Rizzo!
Nathaniel?
Nathaniel!
Vi bør ikke gå inn der.
Jeg mener det, Adam!
Hva ser du der inne? Hva ser du?
Den er tom.
Følgende ble fanget på film tidligere på morgenen
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com